SAALIINHIMOINEN ENKELI
- Aikaisemmin: - Sinä ja minä olemme etsijöitä.
Isäukkoni ja sinun isoisäsi... Sellaisia miehiä ei enää tehdä.
Annie Wilkes Kalifornian Bakersfieldistä.
Hän sanoi: "Kahdenlaiset ihmiset rakensivat tämän maan."
"Etsijät ja sopeutujat." Hän ei sopeutunut mihinkään.
Äiti oli sopeutuja.
Hän loi minne vain virheettömän kodin.
Minä taas... Olen hassu sekoitus molempia.
Joskus ihan sekaisin. Olen etsijä, joka haluaa sopeutua.
Haluan sitä kovasti, mutten löydä sinun arvoistasi naurun paikkaa.
Teitkö sinä jotakin, äiti?
"Vaikka olisi kuinka yksinäinen, kaikilla on..."
- Naarun? - Jatka vain.
"Veli Kani sanoi Tuhmalle Ketulle:"
"Kaikilla on... naurun paikka."
Oikein hyvä, Diego. Annie?
Lukeeko hän edes?
"Veli Kani tiesi, että oli parempi ystävystyä kuin riidellä."
- "Siispä hän vei..." - Lukeeko hän oikeaa kohtaa?
...Ketun ja Karhun naurun paikkaan-
- jossa he elivät ikuisesti eläinystävinä.
Ei siinä niin lue!
Nyt riittää!
Hei, vajakki. Ikuisesti eläinystävinä...
- Et varmaan osaa edes lukea tätä. - "Auts, naamaan sattuu."
Mitä sekoilet, vajakki?
Annie tarvitsee tarkempia tutkimuksia.
Minun Annieni ei ole ongelma, vaan humpuukikoulunne.
Ette lähetä tyttöäni älykääpiöiden tarhaan.
Tämä on jo kolmas välikohtaus. Kyse on...
- Patologisesta käytöksestä. - Saanko sanoa...
- Carl, älä... - Mitä hittoa tämä on?
Miksi kanin nimi on Brad?
Eivätkö nämä ole Remus-sedän tarinoita?
Se on nykyaikaistettu painos.
"Poliittisesti korrekti" lienee viljelemänne termi.
Syötätte tätä hempeilevää propagandaa.
- Carl, joulu! - Hän tylsistyy.
- Annie, odota käytävällä. - Tyttö ei poistu silmistäni täällä.
Minun Annieni on puhdas, ja tämä paikka oikea viemäri.
Oletteko ajatelleet puhua psykiatrille Anniesta?
On monia uusia lääkkeitä...
- Te tuputatte kemikaaleja lapsille! - Me jatkamme tästä.
Vastaisit tytön koko koulutuksesta. Onnistuuko se?
Eihän sitä tiedä, ennen kuin kokeilee.
- Jos epäonnistut... - Kyllä se onnistuu.
Saat nähdä. Senkun seuraat sivusta.
Tule, mennään sisään.
Nyt!
Ei hassumpi, vai mitä?
Minä teen tänne oikean koulun. Meidän koulumme.
- Onko minussa jotain vikaa, isi? - Mitä? Ei ole!
Siksikö en saa olla tavallisessa koulussa?
- Annie... - Lapset ovat niin ilkeitä...
- ...ja opettajat katsovat kieroon. - Kuuntele, Annie-nalle.
Tiedätkö oikean tarinan "naurun paikan" takana?
En puhu nyt mistään hippien lässytyksestä.
Tämä on se oikea tarina.
Veli Kettu ei ole Veli Kanin ystävä.
Kettu haluaa syödä Kanin.
Sellaista oikeassa maailmassa on, Annie-nalle. Tappamista ja syömistä-
- pakoilua ja piileskelyä. Mutta arvaa, mitä Veli Kani keksi?
Naurun paikka on missä tahansa, missä päättää sen olevan.
- Onko? - Tietenkin.
Arvaa, mitä muuta? Opit lukemaan tuota pikaa.
- Miten, isi? - Minäpä kerron tarinan.
Rakastan isin tarinoita.
Minulla on uusi tarina, ja se on niin pitkä-
-että sinun pitää auttaa.
"...kuolleiden solan kurkkuun, päävankkurien ohi.
"Laihat härät kompastelivat turvat vaahdossa luiden yli-
- kun Prester Jack tähyili kallioilta villi-ihmisiä ase sylissään."
Onko tämä uusi tarinasi?
Todellakin on.
Bachin tyttäret kuulemma käyttivät urkujen palkeita hänen säveltäessään.
No, me kokeilemme samaa.
Näetkös, minä tarvitsen kirjoituskoneen tehdäkseni taikoja.
Rakastan syviä näppäimiä-
- mutta nykyajan kustantamot haluavat kaiken...
...tietokoneella.
Sinä kirjoitat tämän näppäimistöllä.
Joka sivun, sana sanalta.
En tiedä, osaanko.
Pannaan tämä tähän.
- Mikä on ensimmäinen kirjain? - En halua mokata yhtään sanaa.
Voi, Annie-nalle. Lämpenee, lämpenee...
Lämpenee, polttaa... Pum!
Pääset jo jyvälle. Sinustakin tulee tuota pikaa kirjailija.
- Carl? - Tullaan, piru vie!
Pyörittele niitä. Tuon pian lisää sivuja.
Lisää sivuja kenelle, isi?
Ykkösfanilleni.
"...Prester Jack tähyili kallioilta villi-ihmisiä ase sylissään."
"He janosivat yötä."
"Uusi kuu toisi naisen hänen luokseen, mikäli lupaus piti."
"Lupaus oli tehty keskipäivällä Kiplingerin kahlaamolla."
"Annabelle piti sanansa."
"Prester Jack piti omansa."
"Ja joka ilta he kohtasivat..."
- "...takana pä..." - Pää.
"...päävankkurin..."
"...karistivat bii..."
"...biisoniviittansa ja arkielämänsä."
"Ja lännen kuu maa..."
Maal... maal...? Kyllä minä osaan.
"...maalasi heidän kehonsa valkeallaan."
- Tykkäätkö? - Isi, rakastan tätä.
Tykkään kuulla tarinani äänelläsi. Se tuntuu siten aidolta.
Pidätkö tästä versiosta? Tein suuria muutoksia.
Tiedän. Tämä on kaunis.
Eritoten Annabelle.
Toivottavasti hän jättää McCallin Jackin vuoksi.
- Niinkö? - McCall on kamala. Hän pettää.
- Häntä on parempi vihata. - Hän on mutkikas tyyppi.
- Siksi hän on kiinnostava. - Ei se tee ihmisestä kiinnostavaa.
Äiti sanoo aina: "Se tekee vain pahan."
No... Eivät ihmiset ole vain toista. Kaikki ovat hyviä ja pahoja.
Ei. Tee McCallista vielä pahempi, niin tiedämme ketä kannustaa.
- Mene äidin avuksi. - Minä autan, äiti.
Kiitos, pikku kulta.
- Autossa on vielä pusseja. - Selvä pyy.
- Sisällä ei polteta. - Tiedetään.
Onko hän ikinä valmis GED-kokeeseen?
Hän ajattelee kuin shakkimestari, aina kolme siirtoa edellä.
- En minä laskutaitoa murehdi. - Äiti?
Onko ruokakaappi taas aakkosjärjestyksessä?
Luepa minulle, Annie.
Kuule, ota nämä sivut. Mene kirjoittamaan ne koneelle.
Ei, minä haluan kuulla ne.
"Kun..."
"McC... Kun hän..."
"Kun Mc... Kun hän no..."
Anteeksi... "Kun hän no... na... näkee heidät..."
"...itse... teossa, hän..."
Sinä hermostutat häntä. Hän lukee hyvin minulle.
Hän ei edisty yhtään.
- Olemme yhdessä joka hiton päivä. - Siisti kieltäsi.
Voin vakuuttaa, että hän edistyy.
Olet täällä joka päivä, koska olet työtön.
- Teen minä töitä. - Pakkaat valkosipulia öisin.
- Ei se ole työntekoa. - Kirjoitan paremmin aamuisin.
Niin tietenkin. Sinä olet tärkein.
Minulla on oikea työ. Pyöritän tätä huushollia.
Minä siivoan törkysi.
Ja miksi? Jotta voit lukea tyttärellemme törkyä...
Ei se ole törkyä, vaan historiallista fiktiota!
Se on lööperiä!
Sait kymmenen vuotta aikaa, Carl! Ei läpimurtoa tule!
Älä mollaa!
Et käynyt koulua loppuun! Miten muka kirjoitat kirjan?
Osu oikeassa kulmassa tai...
Voi, kamu.
Tyttäreni pieksee minut!
- Älä sure liikaa. - Nyt olen voitolla!
Minä jään luoksesi tästä lähtien.
Otan vain viikonloppuvuoroja vastaanotolta-
-ja isäsi palaa pankkiin töihin.
- Isä on hyvä opettaja. - Ei hän opeta sinua ollenkaan.
Teillä on aina välitunti. Suu auki.
Haluan sinulle enemmän...
...kuin tämän saastaisen paikan.
- Olet niin paljon tätä parempi. - Olenko?
Rakas, tietenkin olet.
Älä anna kenenkään hämmentää sen suhteen.
Unohda isin hölmö kirja.
Keskity GED-kokeeseen, niin pääset pois täältä.
Haluatko samaan jamaan kuin äitisi? Tämän pyjaman yllesi?
Tykkään työasustasi.
Hanki valkotakki.
Sitä työasua ihmiset kunnioittavat.
Näiden pitäjät vain putsaavat.
Mikään ei ole ihmisen suuta likaisempi.
Sitä putsaa ja putsaa-
-ja se likaantuu aina uudelleen.
Au!
Isäsi on antanut taas syödä karkkia, eikö niin?
Vain silloin, kun saamme luvun loppuun.
Varo poskihampaitasi.
Mätä hiipii takaa.
Sisään!
Minulla on menoa.
Selvä. Kyllä minä pärjään.
- Hei, miten täällä menee? - Kiitos, että tulit. Näytän tämän.
- Onko se valmis huomiseksi? - On.
Käskin Abdin odottaa viisi minuuttia, mutta hän tulee, kun pyydän.
Ensinnäkin...
En koskaan satuttaisi sinua.
Se, mitä mökissä tapahtui...
Minulla oli paha paikka.
Pääsin siitä yli.
Tilani kohenee yhä, jahka lähdemme täältä.
Sinun pitää puhua jollekulle.
Jos panen pääni niiden lääkärien haltuun...
Sinäkin joudut heidän käsiinsä.
Olen nähnyt kylliksi sitä maailmaa tietääkseni-
- ettei heihin voi luottaa.
Menit hoitoon Missourissa ja olosi parani silloin.
Minä... Olen äitisi. Minun ei tarvitse todistaa mitään.
- Mikä hänen nimensä on? - Kenen?
Isän.
Mitä vähemmän tiedät, sitä paremmassa turvassa olet.
- En usko tuota enää. - Hän on paha mies.
Tuo ei riitä.
Se ei ole kiva tarina, Joy.
Kerro silti. Olen jo aikuinen.
- Etkä ole. - Kerro.
Tämä oli tässä. Painu ulos. Tai muuten huudan.
Pikku kulta...
- Kaikki hyvin? - On. Hän lähtee.
Ulos. Antaa heittää.
Vauhtia nyt.
"Tässä... maailmassa on... kahd..."
"...kahdenlaisia ihmisiä, Annabelle..."
"...Prester Jack sanoi."
"On etsijöitä ja... sopeutujia."
Päivää.
Minä olen Rita.
Annie, sano päivää.
Annie, me puhuimme tästä.
Isäsi ei ole ammattilainen, missään.
Pikku kulta, tarvitset kunnon apua ensi vuoden GED-kokeeseen.
- Rita auttaa. - Saammeko jutella kahden?
- Voisimme tutustua. - Ahaa.
- No... - Kiva, kiitos.
Kiva.
Mitä tykkäät lukea?
- Lähinnä isän kirjaa. - Tätäkö?
Ei sitä voi aloittaa keskeltä. Se on laaja tarina.
Äitisi mukaan autat sen kertomisessa.
En minä... En oikeasti...
Joskus hän sekoaa paikasta-
- tai unohtaa, mihin jäi, ja minä varmistan jatkuvuuden.
En ole hyvä lukemaan, mutta ymmärrän tarinoita.
Pidätkö tästä?
- Tuo on lastenkirja. - Ei oikeasti.
Ei alkuperäinen tarina.
Tämä ei ole se piirretty.
Alkuperäisessä Pinokkion jalat poltetaan, ja se on vasta alkua.
- Koska se valehteli? - Aivan.
Valehtelu siis on samaa, mutta siitä on seurauksia.
Sanon aina isälle, että tarinoissa kuuluu olla seurauksia-
- tai ne ovat vain tapahtumia, eivätkä minusta oikea tarina.
Ehkä perheessä on useampi kuin yksi kirjailija.
- Ei tämä onnistu! - Hidasta ja kuulostele sanaa.
"Pojat... pojat ai..."
Hengitä. Sisään... ja ulos.
Onko parempi olo?
- Yritetään uudelleen. - Täällä isi kirjoittaa kirjaa.
Onpa kiva.
Täällä hän työskentelee.
Onko sinulla kirjasi?
"Pinokkio tuumi tyytyväisenä:"
"Kuinka naurettava olinkaan m..."
"...marionettina, ja kuinka onnellinen olenkaan-
-nyt kun minusta tuli oikea poika."
Sekö muuttuu oikeaksi pojaksi?
Niin. Se on Pinokkion vapahdus.
- Muistatko sanan? - Tiedän sen sanan...
- ...mutta miksi se on tässä? - En ymmärrä.
Pinokkio on valepukki. Miksi se saa onnellisen lopun?
Koska se antoi haltijalle kolikoita? Ei se niin mene!
- Miten sitten? - Pinokkio olisi pitänyt tappaa.
Hassua kyllä, niin kävikin.
Se loppui niin Collodin ensimmäisessä versiossa.
Miksi hän muutti sen?
Kustantajan mielestä se pelottaisi lapsia.
Niin kuuluukin. Tässä maailmassa sitä on joko hyvä tai paha.
- Ja paha saa palkkansa. - Sanoiko äitisi noin?
Anteeksi, voisimmeko vaihtaa sanasen?
Mikä ettei. Pidäpä pieni tauko.
Kuulkaa, en ole ammattilainen, mutta tuputatte taaperoiden kirjoja.
Miten se auttaa?
- Annie on älykäs. - Tiedän.
Häneltä on jäänyt pari varhaista kehitysvaihetta väliin...
Minäpä kerron, miten tyttäreni aivot toimivat.
Herra Wilkes, pyydän, ettette keskeyttäisi.
Esititte kysymyksen, johon vastaan, kunhan sallitte sen.
Käykö? No niin.
Tyttärenne on fiksu. Hyvin fiksu.
Hän ei kasva lukijana vain teidän teksteillänne.
Olette hänen isänsä ja suuri vaikutus.
Tämä on lupaavaa.
"Etsijät ja sopeutujat..."
Se on kaunista.
Mutta tämä on teidän tarinanne, ei hänen.
Antakaa hänen kirjoittaa omansa.
Pidittekö siitä?
Anteeksi... Pidin minä. Se on oikein hyvä.
Kiitos. Olen kirjoittanut jo lapsesta asti.
Tiedän, Annie kertoi.
- Olen kirjoittanut paljon muutakin. - Uskon sen.
Minulla on aiempia vedoksia.
Tykkään kuulla, kun hän lukee niitä. Siksi annan sivuja jatkuvasti...
- "Tode..." - Todiste.
Tämä on kinkkinen, koska se näyttää "bussi" -sanalta.
Ravistele ihan rennoksi.
Päästä ulos vaan.
- "Hävytön." - Oikein!
"Vastak... vastakkainen..."
"...tulk... tulkinta."
Kuulitko, miksi äiti ja isä vetivät minut koulusta?
Siitä on kauan.
Minua ei päästetty takaisin-
-joten en kai sitten parantunut.
Annie, sillä ei ole enää väliä.
Tärkeää on vain se, että alle kuukauden kuluttua läpäiset kokeen.
Ketä sinä sitten opetat?
Tätä pikkuista varmaan.
Odotan innolla, että saan tavata hänet.
Missä vauvan isä on?
Se on...
Se on mutkikas juttu.
Hän on mutkikas.
Eikä. Joko hän on hyvä mies tai sitten ei ole.
Annie, ei mikään ole niin mutkatonta.
No, sinä olet hyvä.
Se on mutkatonta.
Se, mitä opin...
Äiti?
- Niin? - Oletko kunnossa?
Voi sinua raasua.
- Etkö usko, että pääsen läpi? - Pääset kyllä.
Pääset aina läpi.
- Ja se saa riittää. - Mistä kiikastaa?
Sinä pärjäät.
- He sanovat, että se riiittää. - Ketkä sanovat?
Törkykukot, jotka haluavat sinut lähelle maata-
-jotta voivat napata haluamansa.
Ihan kuten isäsi teki minulle, kun olin hädin tuskin nainen.
"Kun kaikki multa oli arkun päällä, Prester Jack heitti lapion hautaan."
- Rita opetti hyvin. - "Sitten hän otti Annabelleä kädestä-
- ja he kävelivät pois haudalta kohti aurinkoa-
- ja horisonttia, jota he eivät halunneet saavuttaa koskaan."
Pidätkö siitä?
Rakastan tätä!
Yksi kustantaja on kiinnostunut.
- Isi! - Hän ei lukenut sitä vielä.
Tapasimme pankissa, ja sanoin, että se olisi pian valmis.
Hän ihastuu tähän.
Sinä löysit sen.
- Minkä? - Naurun paikkasi.
Kuule... Siinäpä se, Annie-nalle.
Minun pitää puhua eräästä asiasta.
Minä muutan pois.
Tuota... Kuinka pitkäksi aikaa?
Joksikin aikaa.
Minun... pitää miettiä oma paikkani maailmassa.
Niin kuin Prester Jackin piti?
Itse asiassa pikemminkin Annabellen tavoin.
Jack on loppujen lopuksi sopeutuja.
Annabelle ei lakkaa etsimästä, ja minä olen sellainen.
Mitä sinä etsit?
En tiedä. Etsimiseen kuuluu se, ettei tiedä, mitä etsii.
Älä lähde, isi!
Minun on pakko, kullanmuru.
Minun pitää hoitaa aikuisten asioita.
- Syy on minun! - Eijeijei!
Älä ikinä sano niin! Ei ole.
Nämä ovat minun ja äitisi välisiä asioita. Kuuntele nyt.
Ensi vuonna ajamme kouluusi yhdessä.
Sitten minä lähden kirjakiertueelle.
- Kaikesta tulee täydellistä. - Tuleeko?
Muista tämä, Annie-nalle. Vaikka mikä tulisi-
-minä olen aina ykkösfanisi.
- Mitä saa olla? - Vodkaa.
Äidin juoma.
- Jäillä? - Kyllä.
Äiti!
Äiti, minä pääsin läpi!
- Hyvä juttu. - Soitan isälle.
Hei, minä täällä. Pääsin GED:stä läpi.
- Voitko uskoa? - Olen niin ylpeä sinusta!
Minullakin on ikävä. Odotan niin, että näemme.
- Miten kirja etenee? - Noin se mies pyörittää.
Eikö kierros ollut kiva, äiti?
SBCC on vain paikalliscollege-
- mutta täällä on luovan kirjoittamisen kurssejakin.
- Voitko kuvitella? - Mikset halua kauemmas?
- Kauemmas? - Pois.
Isä kävi koulua täällä. Hän lupasi käydä kylässä asuntolassa.
Tämä törkyinen maailma ei ole hyvä paikka kunnon naiselle.
Sitten me siivotaan se.
- Minä olen sinun puolellasi. - Tiedän.
Olen ainoa, joka on oikeasti ollut puolellasi.
Et tiedä kaikkea, Annie.
Tämä...
- Nyt minä ymmärrän. - Mitä?
Kuinka korjata kaiken. Kuinka päästä kerralla pois.
- Päästä pois? - Koska, Annie...
...kun mätä pääsee juurtumaan, se on aina siellä-
-näki sen tai ei.
Äiti!
Olen niin pahoillani, että jätin sinut tänne.
En olisi saanut lähteä, kun äitisi...
...oli sillä tolalla.
Nyt tulin kotiin jäädäkseni.
Annie-nalle...
On kulunut kolme kuukautta.
Voisimme täyttää college-hakemukset yhdessä.
Tuolla jossain
Alla kalpean kuun
Joku mua miettii
Ja mua nyt rakastaa
Tuolla jossain
Joku rukouksen lausuu...
- Onko joku tulossa? - Kaksikin, itse asiassa.
- Rita. - Annie, hei!
- Sait lapsesi. - Joo. Tässä on Evangeline.
- Onpa kaunis. - Eikö olekin?
Saanko ottaa hänet syliin?
- Viedään hänet sisään. - Joo, tulkaa sisään.
Haluan kuulla GED:stä. Jännittikö sinua ennen sitä?
- Jännitti kovasti. - Uskon sen.
Mutta muistin oppisi, ja läpäisin kaikki osiot.
Se on todella hienoa, Annie.
On niin kiva nähdä, Rita.
Niin on. Rita on tuonut paljon hienoja muutoksia.
Tuota... Annie...
- Minä... - Carl...
Meidän piti puhua kanssasi eräästä asiasta.
Kullanmuru, Rita ja minä olemme tutustuneet hyvin vuoden aikana.
- Tunsitte jo. - Niin, mutta...
Olemme viettäneet paljon aikaa yhdessä.
Ahaa.
Tekö siis...
- Tässä on sulateltavaa... - Oletko hänenkin isänsä?
Evangelinen?
Ja joesta on vain puoli vuotta.
Lukeminen tuotti minulle ongelmia.
Laskeminen ei.
Ei tietenkään, kulta.
- Annie! - Annie!
- Kuinka saatoitte? - Laske veitsi!
Kyllä hän tokenee. Tämä vain yllätti niin.
No niin, tämä laatikko ja takakontista toinen.
Ne sopivat etummaiseen huoneeseen.
Ne mahtuvat, jahka Annien tavarat siirretään vinttiin.
Joo...
Katsotko tänne?
- Pitäisikö vielä harkita lääkitystä? - Ei hän tarvitse sitä.
Olisiko romaanini liki valmis, jos söisin vielä litiumia?
Carl...
Annie ei tarvitse sitä saastaa elimistöönsä.
Se hämärtää hänen sisimpänsä.
Saanko minä pidellä häntä?
Ei hätää, hys...
Ei mitään hätää...
Annie?
Heippa!
Se on valmis.
Se on valmis. Rita, sain kirjan valmiiksi!
Kaksitoista saatanan vuotta.
Annie, haluatko jotain? Tarvitsetko jotain?
- Kiitos. - Ota sinäkin.
Jätä julkiselle paikalle. Nostan pikaisen maljan!
- Ritalle! - Ritalle!
- Paljon kiitoksia, että tulitte. - Kiitos, kiitos.
"Rita K. Greenille, omalle naurun paikalleni."
Annie-nalle, mitä nyt?
Annie, kello on neljä aamulla. Mitä sinä puuhaat?
Sinä omistit sen hänelle.
- Kuule, Annie-nalle... - Ritako on naurun paikkasi?
Voi niitä olla useampi kuin yksi.
Tule tähän.
Isä!
Isä, isä...
Ei hätää, kyllä tämä tästä.
Älä, kulta. Ei mitään hätää.
Kyllä tämä tästä. Ei hätää.
Ei hätää.
Herraisä! Annie!
Mitä sinä teit?!
Me luulimme, että sinä olit hyvä.
Ei vauvaani! Älä!
"Loppu."
Rita K. Greenille, omalle naurun paikalleni.
Minä olen sinun puolellasi.
Voi sinua raasua.
On keino...
...jolla pääsemme molemmat kerralla pois.
Sinä naurat.
- Haloo? - Onko siellä Rita?
Poistakaa minut myyntilistalta...
Tiedättekö kirjasta nimeltä "Saaliinhimoinen enkeli"?
Kuka siellä on?
Suomennos: Liina Härkönen www.sdimedia.com